Преминуо Предраг Вранешевић, оснивач Лабораторије звука
Оснивач Лабораторије звука, великан новосадске музичке сцене Предраг Вранешевић, преминуо је у 76. години у Новом Саду, након дуге и тешке болести.
Предраг је са братом Младеном основао групу Лабораторија звука. Био је један од најкреативнијих музичара модерне сцене Новог Сада која је настала седамдесетих година.
Рођен је у Новом Саду, у мају 1946. године. Прво појављивање у јавности било је са групом The Best Nothing.
Лабораторија звука је објавила албуме „Тело” (1980), „Дубоко у теби” (1982), „Невиност” (1986) и „Нема ниђе те љепоте” (1996).
Пеђа и Младен Вранешевић сарађивали су са некима од најсмелијих редитеља са наших простора Карпом Аћимовићем Годином и Желимиром Жилником, као и са Драганом Кресојом.
Радили су музику за успешне и награђиване филмове „Сплав Медузе”, „Октоберфест”, „Још овај пут”, „Пун месец над Београдом”, „Оригинал фалсификата”, „Крај рата”, као и „Artificial Paradise / Уметни рај”, који је последњи филм из Југославије приказан на Канском фестивалу.
Публика такође памти њихову музику за популарне телевизијске серије „Полетарац”, „Форе и фазони”, „Варошарије”, „Приче из Непричаве”.
Пеђа Вранешевић је са Жилником био коаутор „Гастарбајтер опере” у новосадском Српском народном позоришту која је са великим успехом извођена више сезона.
Самостално и са братом, Вранешевић је писао музику за позориште, сарађујући између осталих редитеља и са Дејаном Мијачем, Димитријем Ђурковићем, Видом Огњеновић, Паолом Мађелијем и Душком Јовановићем, у представама „Смрт трговачког путника”, „Олуја”, „Преноћиште”, „Обешењак” и другим.
Представе с музиком Вранешевића извођене су у Народном позоришту у Београду и Сарајеву, Београдском драмском, Позоришту „Душко Радовић” и свим већим театрима са простора Југославије.
Велику пажњу публике и медија браћа Вранешевић изазвала су 1984. у Лондону, наступајући пет вечери за редом у престижном Институту савремене уметности са музичко-текстуално-визуелним перформансом „Узјахати коња светог Марка”.
За уметнички рад и допринос Вранешевићи су награђени „Бронзаним змајем” у Кракову, док су и Пеђа и Младен засебно добили златне медаље и награде за животно дело на Фестивалу документарног и кратког играног филма у Београду.
Вранешевић остаје упамћен као једна од најкреативнијих личности модерне новосадске културне сцене, која се формирала током шездесетих и седамдесетих, инспирисана подједнако популарном музиком свог доба и авангардном уметношћу. Његов велики опус обухвата иновативну рок, филмску и позоришну музику, као и сценска дела.
Његова богата каријера такође обухвата и концептуалну уметност, везану за новосадску Трибину младих, где је почетком седамдесетих заједно са Мирославом Мандићем био уредник филмског програма. Одатле је дошло надахнуће за концептуалан приступ у раду Лабораторије..., која је представљала духовито и неконвенционално освежење у југословенској поп музици.
Пеђа Вранешевић је 1972. дипломирао на Архитектонском факултету у Београду. До 1981. радио је у новосадском „Урбису” (један од најзначајнијих стручних подухвата било му је урбанистичко и просторно решење Новог насеља). Затим прелази у слободне уметнике, а 1990. запослио се као музички уредник у Радио-телевизији Нови Сад.
Био је донедавно музички активан, правећи нову музику из личног задовољства и објављивао је на Јутјубу. Kао што је рекао у једном интервјуу: „Заступам тезу да је човеков живот по себи трагедија – главни јунак увек умире на крају”.
Коментари